MOSFILM
LEV TOLSTOJ
KRIG OCH FRED
AR 1812
Regi: Sergej BONDARTJUK
Manus: Sergej BONDARTJUK, Vasilij SOLOVJEV
Foto: Anatolij PETRITZKIJ
Konstnärlig ledning: Michail BOGDANOV, Gennadij MIASNIKOV
Musik: Viatjeslav OVTJINNIKOV
Ljud: Jurij MICHAILOV
Svensk översättning: Annelie Schlaug
I rollerna:
Natasha Rostova - L. SAVELIEVA Pierre Bezuchov - S. BONDARTJUK
Andrej Bolkonskij - Viatjeslav TICHONOV
Kutuzov - Boris ZACHAVA
I. A. Rostov - V. STANITZIN Grevinnan Rostova - K. GOLOVKO
Pjotr Rostov - S. ERMILOV Sonja - I. GUBANOVA
Nikolaj Andrejevitj Bolkonskij - A. KTOROV
Furstinnan Maria - A. SCHURANOVA Nikoloschka - A. SEMIN
Elene - I.SKOBTZEVA Anatol Kuragin - V. LANOVOJ
Drubetskoj - E. MARTZEVITJ Scherer - A. STEPANOVA
Furst Vasilij - B. SMIRNOV
Bagration - G. TJOCHONELIDZE Alexander I - V. MURGANOV
Napoleon - V. STRSJELTJIK Bennigsen - G. ZOMMER
Voltzogen - J. GRANTINSCH Klausevitz - D. EISENTALS
Timochin - P. SAVIN
I juni 1812 ryckte de väst- europeiska styrkorna över ryska
gränsen och kriget bröt ut.
Det vill säga, en strid bröt ut mot det mänskliga förnuftet
och mot människans natur.
Nu, pappa och mamma, nu sägerjag bestämt
att ni får lov att låta mig gå ut i fält, förjag kan inte...
- Dumheter. Du ska läsa. - Det är inte dumheter, pappa.
Fedja Obolenskij är yngre än jag och han reser.
Jag kan ändå inte läsa nu, när...
när...
fosterlandet är i fara.
Håll tyst! Tyst, sägerjag.
Jag säger att...
Dumheter. Du är inte torr bakom öronen men du vill ut och kriga.
Dumheter, det är vad jag säger dig.
Herre...
Fatta Din sköld och hjälp oss...
Så må vi besegra fienden...
Din ängel står oss bi...
Besegra våra fiender, mäktige Gud.
Tsaren!
Hurra! Vem är tsaren?
Vem av dem är tsaren?
Kutuzov har inte gjort tsaren annat än bekymmer.
Ska man verkligen kunna utnämna någon till överbefälhavare,
som inte kan sitta till häst, som somnar under krigsråd,
och som dessutom har det sämsta lynne?
Jag talar inte om hans egenskaper som general,
men hur kan man i ett läge som detta
välja en skröplig gammal gubbe som nästan är blind?
Han serju inget. Han duger högst till att leka blindbock.
Vår här sköter sig så bra som aldrig förr.
Men arméns och fosterlandets öde ligger i händerna på
en bra minister och en dålig fältherre.
Barclay agerar långsamt. Hela armén är oense med honom.
Fransmännen är i Vitebsk. Efter fyra
dagsmarscher kan de vara i Smolensk. De kanske redan är där
Vad tänker fursten om detta?
Jag?
Kanske kommer krigsskådeplatsen att komma oss så nära...
Jag har alltid sagt och säger nu att krigsskådeplatsen är Polen
och fienden kan inte komma längre än till Njemen.
Vid snösmältningen kommer de att drunkna i de polska kärren.
Men fursten, man skriver om Vitebsk i brevet.
I brevet? Jaså...
Han skriver att fransmännen är slagna. Vid vilken flod var det?
Fursten skriver inget om det.
Michail Ivanovitj, kom och visa hur du tänkt dig det hela.
Ta allt!
Jag bränner ner det själv!
lnget ska lämnas åt de därjävlarna!
lngenstans var det gott nog.
Allra värst var soffan i arbetsrummet.
Soffan var äldre än han själv. Han hade legat i den ofta,
många gånger tyngd av mörka tankar.
lnte så!
Förbannat! Jag får ingen ro!
Det var något viktigt som jag sparade för att tänka på i natt.
Låsen? Nej, det var något i salongen.
Tichon! Vad talade vi om vid middagen?
Om furst Michail.
Tyst med dig. Jag vet. Det var om furst Andrejs brev.
Fransmännen står i Vitebsk. Efter fyra
dagsmarscher kan de vara i Smolensk. De kanske redan är där
Tichon!
Nej, det var inget.
Det var inget.
Hjärtat mitt...
Furstinnan är rädd.
Hjärtat mitt värker...
- Hjärtat värker. - Hjärtat, hjärtat värker.
Alla tankar... tankarna handlar om dig.
Jag har kallat på dig hela natten.
Om jag bara hade vetat. Jag var rädd att gå in.
- Sov du inte? - Nej, jag sov inte.
Min lilla flicka, varför kom du inte?
Tack min flicka, mitt hjärta, för allt.
Förlåt. Tack.
Kalla på Andrej.
Jag har fått brev från honom.
Var är han?
Han är vid armén far, i Smolensk.
Ja, Ryssland är fördärvat.
Fördärvare!
Jag vill försöka sjunga igen. Det är alltid en sysselsättning.
Det ärju utmärkt.
Ni vet att Nikolaj har fått Georgskorset?
Jag är så stolt över honom.
Jag skickade själv dagordern. Men jag vill inte störa er.
Är det dumt av mig att sjunga?
Nej, varför det? Tvärtom.
Varför frågar ni mig det?
Jag skulle inte vilja göra något som ni inte tycker om.
Jag litar på er i allt.
Ni är viktig för mig. Ni har hjälpt mig så mycket.
Jag såg, det var i samma order, att han är vid armén igen.
Vad tror ni - förlåter han mig någonsin?
Kommer han att kunna tänka på mig utan ilska?
Vad tror ni?
Jag tycker att han inte har något att förlåta er.
Om jag vore i hans ställe...
Ni - det är en annan sak.
lngen är så god och storsint som ni.
Om det inte vore för er, då skulle jag,
ja då vetjag inte vad som skulle kunnat hända mig.
Eftersom...
Ja, jag har glömt... Jag måste genast åka hem.
Varför måste ni gå?
Eftersom... Jag måste helt enkelt ordna med en sak.
Varför?
Säg...
Har ni hört den stora nyheten? Kutuzov är fältmarskalk!
Nu är det slut på oenigheten. Jag är så lycklig, så glad!
Äntligen en rejäl karl!
- Man säger att han är blind? - Dumheter. Han ser tillräckligt
Han är en klok man. Jag känner honom sedan länge.
Han kommer!
Med sådana hjältar kan vi bara gå framåt!
Goddag, furste, min vän. Kom.
Jag kallade på dig för att behålla dig hos mig.
Jag är Ers höghet tacksam, men jag duger nog inte längre
vid staben. Jag har vant mig vid regementet, jag tycker om
officerarna och jag tror att folk tycker om mig. Jag skulle
helst inte lämna regementet. Om jag avsäger mig äran att...
Det var synd. Jag hade behövt dig. Men du har rätt.
Det är inte här som vi har behov av män.
Regementena skulle inte se ut som de gör
om alla rådgivare vore som du.
Jag kommer ihåg dig i Austerlitz.
Jag minns dig med fanan.
Rådgivare...
Rådgivare finns det gott om, men det är brist på folk.
Alla har alltid bråttom. Men man måste skynda långsamt.
Det är inte svårt att ta en fästning. Det svåra är att föra
ett fälttåg till seger. Till det behövs tålamod och tid.
Jag tog fler fästningar
än vad Kamenskij gjorde.
Jag lärde turkarna äta hästkött
Ge mig tid, och jag ska lära fransmännen äta hästkött med.
De kommer att äta hästkött!
Och slagen?
Ja slag, naturligtvis - men alla önskar inte det.
Det finns inget man kan göra åt det.
Adjö då, min vän. Gud vare med dig.
Jag vet att din väg är ärans väg.
Kom ihåg attjag deltar i din sorg
och attjag för dig inte är Ers höghet eller fursten
eller överbefälhavaren, utan för dig ärjag en far.
Flickorna gick att bada...
Hopp fallerej att bada...
Och bland dem var Lyscha...
Hopp fallerej var hon...
Flickorna klädde av sig...
Hopp fallerej av sig...
Säg mig du min landsman, ska vi dö här
eller utanför Moskva?
Nu är det inte bara soldater, utan bönder också.
Man gör ingen skillnad längre.
Hela folket ska vara med.
Det gäller Moskva.
På något sätt ska det ju sluta någon gång.
Greve, vad gör ni här, Ers höghet?
Jag ville se mig omkring.
- Ja ni kommer nog att få se en hel del. - Det är fruktansvärt.
Det är från gårdagen.
Vi slogs vid Sjevardino till sent igår.
Stora förluster. Och han fick höjden vid Sjevardino.
Jag skulle vilja... jag har för avsikt att vara med vid slaget.
Jag ville fråga er, var våra ställningar befinner sig.
Det hör inte till mitt ansvarsområde.
Men far vidare till Tatarinova, där gräver man för fullt.
Gå upp på kullen där, så kan ni se hela slagfältet.
Verkligen? Skulle ni vilja...
Jag skulle gärna följa er dit, men jag är på väg till kårchefen
Det blir strid imorgon och vi måste räkna med
minst 20 000 sårade på 100 000 man. Vi har inte bårar
eller fältskärer för ens 6000 man.
Vi har 10 000 kärror, men det behövs ju annat också.
- Titta, där har vi ju hatten igen. - Ja, hatten ja.
Han kommer att skrämma fransmännen!
Ser ut som en läkare.
Den oundvikliga mängden offer
och arbetet inför allas förestående olycka
fick Pierre att känna obehag inför det kommande slaget.
Fårjag fråga, vad är det för by?
- Burdino, eller hur? - Borodino.
Är det våra trupper som står där?
Ja. Och lite längre bort står fienden. Ser ni?
- Var? - Han syns med blotta ögat.
- Och där? - Det är våra.
Jaså de våra. Och där?
Det är han igen.
Tills igår var det vårt, och nu är det hans.
Och vem är ni? Läkare?
Nej, jag bara...
Där kommer de med henne.
Där kommer de med den heliga Gudsmodern.
- Beskyddarinnan! - Gudsmodern från Smolensk!
Heliga Gudsmoder, beskydda oss!
Ära vare Fadern, och Sonen
och Den Helige Ande.
O allra mest välsignade Gudaföderska,
Härskarinna, gudautvalda Jungfru,
Uppfyllandet av den ljuva profetian,
Apostlarnas lovsång,
Martyrernas bekännelse,
ärad av Änglarna,
mångbesjungen av
människornas släkte,
Hjälparinna efterlängtad
av hela världen!
Befria Dina tjänare från
den kommande domen,
från eldens sjö,
Du enda välsignade.
Han visste att morgondagens slag skulle bli mer
fruktansvärt än något annat slag han varit med om.
Risken att bli dödad stod skrämmande klar för honom
som aldrig tidigare.
Fosterlandet, Moskvas förstörelse...
lmorgon dödar man mig.
Varför alla dessa prövningar, närjag ändå upphör
att finnas till? Jag kommer inte att finnas till!
Livet går vidare och nya för- hållanden skapas, och jag kommer
inte att känna till dem, och jag kommer inte att finnas till.
Aldrig mer finnas till.
Aldrig mer...
Ers högvördighet, västra flygeln
har dragits tillbaka till byn Semjonovskoe.
Kompanierna har ställt ut vakt.
Vem där?
Är det du? Vilken överraskning.
Jag kom för att... Ja, ni förstår...
Det intresserar mig. Jag ville se slaget.
Hur är det i Moskva? Hur är det med de mina? Är de i Moskva än?
De har kommit. Julie Drubetskaja sa att de är där.
Jag for för att träffa dem, men de hade redan rest dit.
Jag lyckades rida utefter hela ställningarna.
Som civil kan jag ju inte förstå allt. Men jag vågar påstå
attjag uppfattat det allmänna läget.
Det verkar som om våra ställningar...
Det verkar som om vänstra flygeln är svag.
Den högra flanken...
Så du har förstått ställningarna?
Ja. Det vill säga...
Segern har aldrig berott och kommer aldrig att bero på
varken ställningar, befästningar eller truppernas styrka.
Och vad beror den på?
På den känsla som finns inom mig och varje soldat.
Varför förlorade vi vid Auster- litz? Var det ställningarna?
lnte alls.
Vi ville helst bara fly slag- fältet så fort som möjligt.
Och vad väntar imorgon?
Det här är vad jag väntar mig:
Hundratusen ryssar och hundratusen fransmän
drabbar samman, och den vinner, som slåss ursinnigast och minst
skonar sig själv.
Vad som än händer imorgon, kommer vi att segra!
Ers högvördighet, det är så sant som det är sagt!
Soldaterna i min bataljon drack inte sin vodka idag.
Det är inte en dag för sådant, säger de.
Utlämnad till en tom rymd, till ett osäkert inte.
För mig är min far, son, syster,
mitt hem, utlämnade.
Och hela Europa är utlämnat till fienden.
Så ni tror att vi kommer att vinna slaget imorgon?
Ja, men hade jag makt att bestämma
skulle jag låta bli att ta krigsfångar.
Fransmännen har ödelagt mitt hem och de är på väg att ödelägga
Moskva. De har kränkt mig och kränker mig ständigt.
De är mina fiender. De är brottslingar.
Det är hela arméns åsikt. Fransmännen ska straffas.
Man plundrar, dödar min far, och talar om krigets lagar och ära!
Nej - inte ta fångar, men döda och vara beredd att själv dödas!
Kriget är ingen lek, kriget är det vidrigaste man kan tänka sig
Man får helt enkelt lov att försöka begripa detta.
Man måste ta verkligheten på allvar.
Slå bort lögnen och se, att är det krig så är det.
lmorgon samlas man för att döda varandra,
för att lemlästa tiotusentals människor.
Sedan håller man tacksägelse-
gudstjänster för att man lyckats slå ihjäl så många människor.
Och man jublar över segern, övertygade om
attju fler man dödat desto större är bedriften.
Den som dödat flest människor får den högsta utmärkelsen.
Vad tycker Gud som hör och ser allt detta?
Min vän...
Den senaste tiden har livet varit tungt för mig.
Men det är snart slut.
Du soverju. Det är dags för mig att sova också. Gå nu.
Gå. Man måste sova ut före ett slag.
Gå nu. Ses vi någonsin igen, nej...
Jag vet att det här är sista gången vi ses.
Gå, min vän. Gud vare med dig.
Framåt marsch!
Hämta ammunition!
Vill min herre vara vänlig och gå ur vägen.
Att herrn inte är rädd!
- Är du själv rädd? - Visst ärjag det!
Om man blir träffad, slits tarmarna ur kroppen.
Vi ärju soldater, men ni min herre - otroligt.
lntag eldställning!
Framåt marsch!
Marsch attack!
Ladda! Eld!
Bravo!
Eld!
Marsch!
- Och ryssarna? - De viker inte en tum, Ers höghet.
Så de vill alltså ha mer. Ge dem då mer!
En gång till!
lnte hit - till infanteriet!
Känns det igen?
Till höger!
En gång till!
Fjärde och femte - ladda om!
Vår herre håller på att tappa hatten.
Det går dåligt.
Nå, vad ska detta föreställa?
Fårjag föreslå Ers höghet att äta frukost?
Jag trorjag nu kan gratulera
Ers höghet till segern.
Tionde! Eld!
Jag har äran att rapportera att vi har åtta skott kvar.
Befaller översten att vi fortsätter eldgivningen?
Kartescher!
Ers höghet, våra skansar är återtagna från fienden.
Furst Bagration är sårad.
Rid till furst Pjotr Ivanovitj och ta noga reda på allt.
Ers höghet...
Furst Andrejs regemente hörde till reserverna.
Utan att man rört sig ur fläcken eller avfyrat ett enda skott,
hade man förlorat en tredjedel av manskapet.
- Ge order om att tillåta dem att sitta ned. - Skall ske.
Första bataljonen, sitt ned!
Andra bataljonen, sitt ned!
Vänster, vänster, vänster...
Herr överste, ammunitionen är slut!
Spring och hämta hos reserverna!
Jag går.
Herr adjutant, befall dem att inte sitta så tätt.
Akta er!
Herr överste!
Kasta er till marken!
Är detta verkligen döden? Jag kan inte, jag vill inte dö.
Jag älskar livet! Jag älskar detta gräs, jorden, luften!
Bröder!
Stanna!
Marsch!
Eld!
Alla viktiga punkter i ställ- ningarna är i fiendens händer.
Vi kan inte driva honom tillbaka för vi har inga trupper.
Regementena flyr, och det går inte att hejda dem.
Jag har inte rätt att dölja för er vad jag sett.
Det är fullständig oordning bland trupperna.
Hur vågar ni...
Hur vågar min herre, säga detta till mig?
Ni vet ingenting. Fienden är tillbakaslagen vid vänstra
flygeln och har lidit nederlag vid den högra!
Om min herre ser så dåligt,
ska ni inte komma och prata om sådant ni inte begriper.
Bege er till general Barclay och meddela
attjag går till anfall imorgon.
Fienden är besegrad!
lmorgon driver vi ut honom från Rysslands heliga jord!
Raevskij! Där har vi min hjälte!
Ers höghet, vi håller stånd.
Fransmännen vågar inte attackera mer.
Kaisarov! Skriv dagordern för imorgon!
Och du rider iväg och meddelar längs linjen: Anfall imorgon.
Den kvällen och följande dag
började man få nyheter om oerhörda förluster;
om att man förlorat halva armén.
Ett nytt slag visade sig vara fysiskt omöjligt.
Vyss min vän...
Andrej ska sova...
Sov mitt lilla barn...
Duvorna har flugit hit
och sitter vid din vagga...
Vyss min vän...
Gode Gud! Vad är detta?
Vad gör han här?
Drömmen står på tröskeln...
Natten väntar vid bron...
Sov mitt lilla barn...
Sov min vän...
Drömmen går omkring i huset...
Vyss min vän...
Sov mitt lilla barn...
Detta var inte den enda dagen eller stunden
som denna människas förstånd och samvete var fördunklade.
Han skulle aldrig i sitt liv förstå vidden av det mänskliga
lidande han åstadkom.
Han kunde inte förstå det goda,
det sköna, det sanna.
Hans brott stod så långt från allt mänskligt,
att det var omöjligt för honom
att förstå vad de innebar.
Han kunde inte förneka sina gärningar
och var därmed tvungen att förneka
det sanna, det goda,
det mänskliga.
Nog nu, människor. Stanna upp.
Besinna er. Vad är det ni gör?
Hungriga och utmattade började människor från båda sidor
att tvivla på, om de verkligen skulle
fortsätta att döda varandra.
Döda vem ni har lust till, gör vad ni har lust till,
men jag vill inte mer.
Och ändå - som genom någon oförklarlig kraft
fortsatte detta fruktansvärda.
Denna förstörelse fortsatte, trots att den stred så
fullständigt mot människornas vilja.
Vid Borodino vann ryssarna en moralisk seger.
Man övertygade motståndaren om dennes svaghet
och man övertygade om den egna
moraliska styrkan.
Direkta följder av slaget vid Borodino
var Napoleons flykt från Moskva,
invasionsarméns förlust av femhundratusen man och
slutet på Napoleons Frankrike.
Vid Borodino mötte detta Frankrike för första gången en
motståndare vars moraliska styrka var överlägsen.
Slut tredje delen.